בית משפט לתביעות קטנות בתל אביב - יפו	
ת"ק 2975-11-09 נתיב ואח' נ' ימבטבע חברת תיירות
		07 אוקטובר 2010	

בפני כב' השופט יובל גזית	
התובעים	1.   נורית נתיב
2.   אברהם נתיב	

נגד
	
הנתבעת	ימבטבע חברת תיירות	

פסק דין

התובעים הזמינו מהנתבעת טיול למרוקו ל-12 יום.
התובעים שילמו עבור הטיול.
לטענת התובעים, התנאי שלהם ליציאה לטיול היה שהקבוצה תהא קטנה ותמנה עד 25 איש.
אילו ידעו התובעים כי הקבוצה תהא גדולה יותר, לטענתם לא היו משתתפים בטיול.
לחיזוק טענתם צירפו התובעים מכתב שנשלח לתובעת על ידי נציג הנתבעת באמצעות דוא"ל.
ממכתב זה עולה כביכול כי הקבוצה לא תעלה על 25 איש.
התובעים תובעים פיצוי בגין האכזבה שנגרמה להם והסבל שסבלו לאורך הטיול ובשל המגבלות שיש לקבוצה גדולה לעומת קבוצה קטנה לטענתם.
הנתבעת מתנגדת לכתב התביעה וטוענת כי לא הובטח לתובעים כי הקבוצה תהיה בת פחות מ-25 איש.
הנתבעת מפנה לפרסום, נספח א' לכתב ההגנה, כאשר בתחתית העמוד נכתב: "היציאה מותנית בהרשמה של 25 משלמים". יצוין כי לא נכתב בפרסום זה מה מס' המשתתפים.
25 משלמים יכולים להעיד על 25 משתתפים.
לא נכתב כי יתכן שיהיו יותר משתתפים, ובכל מקרה לטענת התובעים הם שוחחו עם נציגי הנתבעת וקיבלו מהם את ההבטחה שהקבוצה אכן קטנה.
בסיכומיו התייחס נציג הנתבעת לאותו מכתב שנשלח בדוא"ל וטען כי אין עסקינן בהבטחה, אלא בתיאור מצב נתון. לעניין זה יצוין כי במכתב נכתב כי הוא נשלח בהמשך לשיחה עם התובעת, ומכאן ניתן להבין כי התובעת פנתה אליו בקשר לאותו תנאי. יתר על כן, מר אימאד כתב : "...הינה קבוצה קטנת מימדים והיא מכילה כ-20 – 25 איש בלבד". מר אימאד לא ציין 20 עד 25 איש עד כה, אלא בלבד. 
לא זו אף זו, לטענת נציג הנתבעת מס' המשתתפים נכתב בין 20 ל-25, שכן ההרשמה לא הסתיימה והמכתב נכתב בלשון הווה ולא בלשון עתיד.
בית המשפט מפרש את המסמך בצורה שונה ומנוגדת לפרשנותו של נציג הנתבעת. אילו הכוונה היתה בלשון הווה, אזי לא היה צורך ברשימת מס' מ-20 עד 25, אלא היה מצוין מס' המשתתפים שכבר נרשמו במדויק. עצם הנקיבה במס' של "עד" מלמד כי עסקינן בלשון עתיד.
התרשמתי מעדותה של התובעת והשתכנעתי כי אכן התובעים הציבו את התנאי בטרם השתתפו בטיול. יצוין כי לא חלה חובה על התובעים להשתתף במפגש ולספור את מס' המשתתפים במפגש. יתכן כי באותו מפגש לא הגיעו מטיילים נוספים והספירה היתה מעלה פחות מ-25 משתתפים. הנטל להודיע על מס' גבוה יותר של משתתפים מוטל על הנתבעת, וזו לא עשתה כן.
אשר על כן, סבורני כי יש לפצות את התובעים. יחד עם זאת, התובעים לא הבהירו כיצד חישבו את גובה הפיצוי, ולא ניתן היה ללמוד על הסבל המדויק שסבלו.
אשר על כן, אני קובע פיצוי על דרך של אומדנא בסך של 2,800 ₪, וזאת בהתחשב בכך שהתובעים טסו עם הקבוצה והיו עם הקבוצה לכל אורך הטיול. 
הפיצוי ישולם בתוך 30 ימים מהיום, שאם לא כן – יישא הפרשי ריבית והצמדה כדין מהיום שנועד לתשלום ועד לתשלום המלא בפועל.
ניתן להגיש בקשת רשות ערעור לבית המשפט המחוזי בתוך 15 ימים מהיום.
<#4#>
ניתנה והודעה היום כ"ט תשרי תשע"א, 07/10/2010 במעמד הנוכחים. 
	
יובל גזית, שופט